"I vores minder findes alt: Det er som et apotek-
- hvor man finder beroligende midler, men også farlig gift." Marcel Proust.
Se, Marcel.
Han vil sige noget.
Prøv lige at se...
Han prøver at sige "far".
"Far". Sig det nu, Paul.
- Far. - Marcel? Hører du?
Sikke en dejlig dag.
...to, tre!
Før javaen var der valsen, og før valsen var der menuetten.
Et, to, tre... Det er i tredelt takt.
1700-tallet er den klassiske epoke.
Orden, klarhed og fornuft.
- Danser man menuet på diskotek? - Man skal prøve alt.
Når man kan alt, kan man bedre besejre fjenden.
- Det er da ikke judo. - Moden ændrer sig.
- Menuetten kommer måske igen. - Vi øver det.
- I valsen rører man ved hinanden. - Men ikke for meget.
1800-tallet er romantikken.
- Chateaubriand, Delacroix... - Mendelssohn.
I javaen er det krop mod krop.
- 1900-tallet. Auschwitz, Hiroshima... ...og Tjernobyl.
- Hvad med aspirin? - Nej, det var i 1800-tallet.
- Koncentrer jer nu. - Vi danner nogle par.
Der skal være luft mellem jer. Er alle parate?
Et, to, tre...
- Går du i parken? - Det er koldt. Tag din vest på.
Ude af drift.
Igen?
- Vi har fået nok. - De kommer på torsdag.
Den er nok færdig.
- Seks etager... - Men I er i god form.
Tænk på de andre gamle.
- Jean-Yves! - Jeg kommer.
Hvad vil du, mor?
Ja.
Hvor er fjernkontrollen? Sådan.
Bare sig til.
Til.
Vi går nu!
Tillykke, Paul.
Bravo!
Diskanten er vist lidt falsk.
Ja, jeg stemte det for tre dage siden-
- men det skal gøres igen. Jeg ordner det.
Skal vi åbne gaverne?
Fra Chassepot de Pissy og Pineton de Chambrun.
Tillykke, Paul.
Vi fandt den hos en antikvitetshandler.
Det er en "kirogymnast". Det er en gymnastiksal for pianister.
Hver del tager sig af en muskel.
Men du skal passe på den. Schumann ødelagde sin ringfinger.
Den er sjov, og så er den noget værd.
Den er fra M. Coehlo.
Den er fra min fødeby. Så undgår du krummer i klaveret.
- Har De valgt den? - Ja, jeg vælger altid selv.
Den er i hvert fald praktisk.
Det her er fra os. Tillykke med fødselsdagen, Paul.
Hvad er det?
- Et lille klaver. - Emnet går igen.
Pas på ikke at lime fingrene sammen.
Jeg har fundet det i et skab.
- Hun ser på dig. - Fra Himlen.
Ikke røre!
Hvorfor taler du ikke? Er du syg?
Hvad er der?
- Vi skulle have købt flere. - Ja.
Mme. Proust? Gulerødderne er store i år.
Mme. Proust?
Hvem er det?
Paul? Hvad vil du?
Tak skal du have.
Vi har besøg, Mme. Proust.
Mme. Proust? Han kom med min plade.
- Det er Paul fra sjette sal. - Den stumme?
Men han ser godt. Han sladrer måske om planterne.
Det tror jeg ikke.
Jeg kender ham. Han skal nok tie stille.
Han skal have lidt urtete. Her er det mig, der bestemmer.
Jeg er meget ked af det. Det er min skyld.
Kender du den her?
lad min krop fortælle dig
Alt det, jeg ikke kan sige... Nej, du er for ung.
Det var min første stille dans med min fremtidige kone.
Og min første erektion.
Se den her gulerod.
Lad os nu se... Den her kop er til den stumme.
- Den her er til Dem. - Skal jeg vente lidt?
Ja, man ved aldrig med...
Bid i kagen for at fjerne smagen.
Det lugter lidt af svampe, ikke? Men det er altså urtete.
- Det lugter også af... - Asparges.
Det er min ukulele Moustique.
Jeg er ikke så god, men det er hensigten, der tæller.
Han er væk.
- Han er så trist. - Forældrene døde tidligt.
- Det er derfor, han er stum. - Det kan man godt forstå.
- Han har ofte mareridt. - Hvordan ved De det?
- Ser han udhvilet ud? - Nej, det gør han ikke.
Han er helt bleg.
- Hvordan døde de? - Søstrene taler ikke om det.
Men han var der, da det skete.
Den stakkel.
- Hvad laver De? - Han kan ikke sidde dér.
Han er ikke stor, men jeg har brug for hjælp.
Tak, Mimi. Sikke en vagthund. Den er helt døv.
- Nu har jeg en af hver. - Glemmer han det hele?
Ja, asparges renser hukommelsen gennem urinen.
Farvel, monsieur.
- Sig farvel til ham. - Farvel.
Så går vi.
- Jean-Yves! - Jeg kommer.
Hvor har du været? Har du tabt dine nøgler?
Vi var urolige. Du skulle kun ned og købe kager.
Vi ringede ligefrem til bageren.
- Har du været i parken? - Så skal du skrive "parken".
Og ikke "kager"!
Det er vel ikke svært.
Det er snart spisetid.
Har vi det hele?
Ude af drift.
Fandens!
Gammelt lort.
Op med hovedet, tak.
De danser ikke bourrée.
Det skal være let, luftigt og elegant.
Nej, det kan ikke passe!
- Ja, jeg er lidt klodset. - Vent til javaen.
- I javaen kan man være... ...skæv?
Hvad med mig? Jeg har ikke betalt for at sidde ned.
- Kan du ikke, Mohammed? - Med strømper på?
- Prøv nu bare. - Ja, man glider bedre.
- I sætter to tykke sammen. - Så danser vi java!
Til helvede med menuetten.
Lad være med at stå dér.
Stakkels lille Buddha.
Fandens!
Attila Marcel møder slagteren fra Villette.
- Åh, undskyld. - Hvad i alverden er det?
- Det er ikke tango. - Det er det, De har lært os.
Ja, I hører altså ikke efter. Vi tager den forfra.
Jeg ved, hvor din mor er. Mme. Proust på fjerde sal.
Din mor er hér. Dybt nede i dine minder.
Minderne er ligesom fiskene i havet.
Når man kigger på en sø, så tror man, der ikke lever noget dernede.
Men hvis en fisker smider madding ud, så...
Det begynder at røre på sig.
Du kaster din snøre ud og fanger sådan én.
Jeg mener altså et minde.
Hvad bruger man som madding?
Man bruger det her...
Minderne elsker musik.
Godt... Det første er maddingen, men så skal fisken hives op.
Dertil skal man bruge en krog.
Mine kager er neutrale. Jeg kan ikke lide appelsinsmag.
Krogen er her.
Det er en metafor.
Der er bivirkninger, men det fungerer.
Men det er ikke gratis. Det er 50 euro per gang.
Man skal jo leve, og ingredienserne er dyre.
Hvad så?
Hvis du ikke vil fiske, så bliver det asparges.
se de fine fingre, han har han skal være en dygtig pianist
du er vores ønskebarn, Paul og vi to vil lære dig alting
ved I hvad, mine gode søstre I er helt galt på den
hans skuldre siger mig han bliver harmonikaspiller
lad være med at lytte til dem du er og bliver en aristokrat
det bliver ikke i morgen Attilas søn går med mokkasiner
han vil give os mange lyse stunder og brillere på klaveret
tillykke med al jeres snak for nu begynder han at tude
han skal spille harmonika og ikke være pianist
Anita, hvad siger du
hverken harmonika eller klaver han må gøre, som han vil
vi bestemmer ikke, hvad han skal når han bliver stor
hverken harmonika eller klaver han må gøre, som han vil
ingen skal fortælle mig hvordan jeg skal opdrage min søn
lidt kærlighed og lidt honning lidt sol til hans morgener
en smule sand til hans slotte og en masse fine farver
det er alt, han har brug for
lidt kærlighed og lidt honning lidt sol til hans morgener
en smule sand til hans slotte og en masse fine farver
det er alt, han har brug for
Det tog lang tid. Så du din mor?
Godt.
Jeg har forberedt nogle grønsager.
Hvis dine mostre spørger, så har du været på markedet.
Det er torsdag.
Næste torsdag, samme tid.
Værsgo, Mme. Herrol.
"I am a disco queen". Javel.
Paul?
Hænderne, Solange.
Han løber hurtigt.
Er hun ikke fantastisk?
Mit job gjorde mig angst.
Jeg skulle være læge, men jeg ville arbejde med dyr.
De generer dig ikke med deres problemer.
Vi ses i næste uge.
- Er du her? - Jeg ville bare sige goddag.
- Jeg har en kunde. - Her er lidt Psilocybe semilanceata.
- Der er ingen meloner endnu. - Det er på forskud.
- Kender du Mme. Di Rosa? - Hun lider af bronkitis.
Hendes chihuahua fik et hjertestop og døde af det.
Den var også gemen.
Jeg tænkte på dig. Hun har en smuk kaminhylde.
- Jeg forstår. - Du skal vel starte.
- Jeg er kun ved teorien. - Men en chihuahua er ikke stor.
Det er sandt.
Du må gå nu. Kom tilbage efter melonerne.
Jeg tænker over Mme Di Rosa. Farvel.
Det er din tur.
Hans karma er at udstoppe dyr. Stakkels patienter.
Hvad med dig? Er det din karma at være pianist?
Jeg ville være landskabsarkitekt og plante skove og smukke haver.
Det er godt, vi har flere liv.
- Det er for dit eget bedste. - Du bør blive pianist.
- Jeg vil ikke. - Hvis jeg havde dit talent...
Hvorfor skal vi altid være virtuoser? Jeg spillede kun for fars skyld.
- Er det Marcel? - Han kan lide harmonika.
Hold op. Jeg er glad for, at han ikke er fra samme miljø.
Ja, vi har ikke mange lagerarbejdere.
- Hvad vil du? - Marcel og jeg har planer.
- Planer? - Jeg kan ikke sige mere.
Kom, Paul. Skal vi købe is?
Pas på dernede!
Perfekt.
Flot.
Smukt.
- Goddag. - Goddag.
Er det din lillebror? Din søn? Det er lige meget. Han er sød.
- Moren er også sød. - Tak.
- Ved du, du er fotogenisk? - Nej.
- Vil du spille i en reklame? - Måske...
Jeg tager snart til Paris. Vi må ses igen.
- Hvad hedder du? - Anita.
Det er et smukt navn. Hvad siger du til en is?
Forsvind.
Tak.
Anita, jeg har mødt mange piger
Anita, jeg har aldrig kunnet vælge
Anita, sådan var det engang
Anita, lige nu er der kun dig
du er dejlig som sorbet
du får mig til at isne af fryd
jeg er beruset af din duft
min skønne, giv mig et kys
Du godeste!
Så du den fyr, Marcel? Hvad er der?
Mors yndlingsfilm.
Hvad er der dog med ham?
- Jeg henter en flaske til. - Det er en god idé.
- Det er lækkert. - Ja.
Spis nu. Det renser tarmene.
- Han ser friskere ud. - Du smører krabbe på ham.
Min datter kommer ned, men hun er lidt sky.
- Ja... cellisterne. - De er enspændere.
- Savner I nogen grønsager? - Nej.
Paul er vild med grønsager, så vi spiser ikke andet.
Han bruger sine penge på dem.
Vi blev glade, da vi fik jeres invitation.
Ud i den friske luft, væk fra Paris.
Væk fra grønsagerne.
Trouville er...
Her er frisk luft.
Paul er i finalen som solist igen.
- Men det er sidste gang. - De er gamle som 33-årige.
- Ja, konkurrencen er hård. - Det stemmer. Især med kineserne.
- Hvabehar? - Paul er altid oppe mod dem.
- Ja, men de er også dygtige. - Der er frem for alt mange af dem.
Det er ligesom i vores kvarter. I har også set det. De er overalt.
- De har talent alligevel. - De er bare i overtal.
De kvæler os simpelthen.
Det her er min datter Michelle.
Det er et sødt fornavn.
Har du smagt syltede kirsebær?
Nej, Pauls problem er fingrene.
Han har sin mors smalle fingre.
- Senere... - Med hormonerne...
...begyndte det hele at vokse. - Jeg forstår.
Nej, De gør ikke. Alt voksede undtagen hænderne.
- Han fik sin fars pølsefingre. - Sådan er det.
- Kender I hr. Kruzinsky? - En håndkirurg?
- Nej, han er klaverlærer. - Han er uhyre anset.
Han er dommer i år.
- Vil De hjælpe os? - Man skal hjælpe hinanden.
Så burde han holde op med at adoptere kinesere.
Åh, en slikkepind.
Ja, det er den friske luft.
Er du jomfru?
I lige måde.
Det er irriterende.
Monsieur.
Madame.
Kom nu, Mimi.
Det er godt. Ja, det er ganske godt.
Det er godt. Ja, det er meget godt.
Lyset og tomrummet skjuler formerne.
Alt bliver opslugt af lyset, for man lytter ikke til musik.
Den brænder nethinden. En pianist er en sjælens pyroman.
Det er en forbryder, og det har du forstået, ikke?
En pianist er lidt af en forbryder.
Man skal være en sjuft.
Men en lysende sjuft.
Det gør du rigtig godt.
Godt... Hvad er den historie om små pølsefingre?
Det her er alvor.
Så er det... altså positivt?
Heldigvis.
Det trøster os.
- Jeg skriver en check. - Jeg foretrækker kontanter.
Jeg har mødt for mange bedragere.
- Må jeg? - Ja.
Lyset.
Må jeg sætte mig?
Jeg vidste, du var her.
Sikke et smukt træ.
Det er ikke blevet til en cello eller et klaver.
Har du mødt M. Kruzinsky?
Lyset, lyset...
Jeg vil undskylde for sidst.
Chokerede jeg dig?
Jeg skal til time nu.
Er du her hver dag?
Så ses vi.
Hun er sød den lille kineser.
Vil du have et godt råd?
Jeg har ingen, selvom jeg er kvinde.
Vi er meget komplicerede.
Det er dejligt at se dig smile.
Min lillebror smilede aldrig, men det var også et trist hjem.
Min far lå i med nabokonen, og min mor drak.
Jeg var ældre og kunne huske, da de var forelskede.
Min bror så dem aldrig kysse og den slags.
Han oplevede kun alt det dårlige.
Jeg lavede klovnenumre for ham, og derfor er jeg fjollet i dag.
Men en dag fik jeg nok, og så begyndte jeg at rejse.
Jeg tog til Indien og mødte Buddha.
Han er ikke trist.
Han var for fri sex!
Godt... Skal vi gå?
Kom nu.
min mand er en rigtig karl han er hård og muskuløs
jeg ser døden i øjnene når jeg møder hans fyrige blik
Attila Marcel mindede mig om noget.
Din far tog navnet fra en sang.
Den handler om en, der slår sin kone.
Hvad er det, sangerinden hedder?
Hende med tænderne...
når han holder mig i sine arme falder jeg i trance
han er ondskabsfuld og fæl min Attila Marcel
Hvad? Det er kun en sang.
Frøsangen.
Hvad er det for noget?
Sikke noget. Men børnene kan lide det.
De er ikke svære.
Er det frøer? Frogs. Man skal også kunne engelsk.
Jeg kan sikkert ikke lide det.
Ja, det er frygteligt.
Du spiser som en gris, Paul.
Jeg gør karmene færdige i morgen.
- Hvad siger du? - Du er god, Gégé.
Det er søstrene. De burde give jer lejligheden.
Der står et klaver, og det ødelagde min barndom.
Bare giv mig en økse.
Så skal du slagte mine søstre først.
- Du har tilbuddet. - Jeg tænker over det.
- Vi ses, Gégé. Tak. - Hej, Paul.
Marcel? Kom lige og se...
Se dér... Det er os, Paul.
Det er fedt.
Hold op med at surmule.
- Hvad mener du? - Du er jaloux.
Jeg viser da gerne min rumpe for hele landet.
Du ville jo udbygge stuen. Det er hans rumpe, der betaler.
- Hvad betalte min kone? - Hold op. Lad os gå herind.
Det går nok, min ven.
Det er et dårligt minde.
Dumme frøer.
Du skal gø, når folk kommer, Mimi.
Hvad jeg foretager mig?
Halløj. Jeg vælger selv mine kunder.
Man skal ikke lyve for børn. Det er lige meget med de voksne.
Jeg tror ikke på, han har glemt sine forældres død.
Men det er ikke problemet.
Han er gået i stå... ligesom pladen.
Han har brug for det her...
Hvis vi ikke gør noget, vokser han aldrig.
De har Deres kone, men hvem har han?
Han har kun et klaver og triste øjne.
- D'damer. - Kom ind. Paul er i parken.
- Har De ikke noget udstyr? - Hvordan det?
Hvad ved jeg? En slags detektor?
- Min detektor er Bertrand. - Denne vej...
- Det er ikke en schæfer. - Nej.
- Er Bertrand kvalificeret? - Absolut.
Det er en politihund. Kom så...
Kom så. Søg, søg, søg...
- Hvorfor er den glad? - Den fandt ikke noget.
Hverken marihuana, kokain eller LSD.
- Paul er ren. - Nej.
Han har aldrig opført sig sådan.
- Vi har tænkt på det værste. - En hjernesvulst.
Kan Bertrand tage fejl?
Nej, ikke den her hund. Den er toptrænet.
Den ville sikkert sige, det var en svulst.
- Hvorfor ikke en større hund? - Det er en bjørn.
Det var den mindste, de havde. Sikke en idiot.
Hvorfor skriver læger altid sådan?
Hvad siger De så? Vær helt ærlig.
Den ser lige så bidsk ud som før.
- Hvad siger Mme. Di Rosa? - Hun tænker over det.
Ja, den løber ingen vegne.
- Hun vil brænde den. - Det ville være synd.
Jeg har brugt så mange produkter, at den nemt kan eksplodere.
Hvad så?
Folk står ikke i kø for at komme ind.
Ændrer De ikke mening?
Jeg er træt af det.
Jeg orker det ikke igen, og jeg har virkelig prøvet.
Jeg foretrækker at eksplodere.
Ligesom hunden.
Tjekker du, om du har nok halm?
De griner ad alting.
Godt... Kom, og hent dine meloner.
Hold op med det tyggegummi.
Du stinker af jordbær.
Har du glemt frøerne?
Jeg er for træt til gættelege i dag.
Lad være med at glo.
Har jeg noget på kinden?
Der er ingenting.
Det kan ses, kan det ikke?
Du ser jo ingenting. Du er både stum og blind.
Halløj.
Er der noget galt?
Er det træet?
- Hvad? - Har De ikke set det?
Er alt i orden?
Halløj? Hold op med den larm.
Træet er sygt, så vi planter et nyt. Det er en naturlig cyklus.
Det skal De ikke forklare mig.
Jeg gør bare mit arbejde.
- Det siger alle de dumme. - Vi planter det samme træ.
Ja, det beskytter børnene fra solen. Det er kræft til flere generationer.
Jeg havde glemt, I var ligeglade med børnene.
De flyver bare op i Himlen.
Jeg tror ikke på jeres paradis. Jeg er buddhist.
I er ved at ødelægge vores paradis.
Der står altid på døren:
"Efterlad toilettet i samme stand, som da du kom ind."
Har I mere respekt for et toilet?
Men en dag griber de gode et våben, og så vil det gøre meget ondt.
Godt... Så siger vi det.
Den idiot.
Alting er, som det skal være. Paul er helt rask.
- Er De sikker? - Ja, han er frisk som en ørn.
- Og grønsagerne? - Er for mange grønsager skadeligt?
- Det tror jeg næppe. - Er han forgiftet?
Grønsagsforgiftning?
- Jeg kan tjekke det. - Ja, tak.
Ja, kattene er ikke så vellykkede. Men egypterne kunne det.
Det var andre katte.
- Har I set det? - Den virker ikke.
Nej, politiet har anholdt den gale kvinde på fjerde sal.
Er der noget galt?
Jean-Yves!
Hun bed en praktikant.
Han melder hende ikke. Hun er unik.
Men hun mistede sin ukulele.
Vi samler sammen til en ny, men den er væk.
Hvad er der galt med det her klaver?
Sådan dér.
Hun siger, du ikke kommer mere.
Jeg har også dummet mig. Der er ikke kun gode minder i livet.
Nogle gange er det for meget, og Mme. Proust er følsom.
Vi er jo ikke maskiner. Er vi vel, Paul?
Paul?
Vi skal ud at handle.
"Handle."
Mme. Proust?
Hvad laver I her?
- Hvad er der? - Er han på stoffer?
Giver du også Paul stoffer? Du burde låses inde, gale kvinde.
- Giv os vores Paul tilbage. - Du bliver her.
- Du tager ikke vores lille skat. - Vi er hans mødre.
Hvis nogen skader ham...
Jeg er færdig nu. Skal jeg komme på fredag?
Mme. Proust?
- Ja? - Skal jeg komme på fredag?
Nej... Nej, jeg kan ikke på fredag.
Er der sket noget? Vil De tale om det?
Man skal ikke gemme på ting.
Skal jeg hente ukulelen?
Paul? Det er fra Mme. Proust.
- Hvem er det? - Coehlo.
De har nok ikke brug for mig mere.
"Min lille ven."
"Jeg sender dig nogle grønsager."
"Jeg har besluttet at stoppe."
"Jeg vil ændre mit liv."
"Jeg vil rejse langt væk, og det skal planlægges."
"Her er det nødvendige, hvis du vil fiske minder en dag."
"Man skal drukne dårlige minder i lykke."
"Det er mit eneste råd, men resten er op til dig."
"Held og lykke med finalen. Din veninde Proust."
"Lev dit liv."
Se, Paul. Det er far. Kan du se ham?
Mine damer og herrer! Her er en kæmpe.
Han er ond og fæl. Det er Attila Marcel!
Til venstre har vi for første gang den farlige løvinde:
Anita Marcelle!
Hvad er der? Hvad er der galt?
Hej, Dupond og Dupont. Søster klarer sig godt, hvad?
"Invitation til solistfinalen."
"Tak."
Hvad foregår der? Jeg har ikke spist i tre timer.
Hvordan skal jeg klare det? Jeg er en almindelig mand.
Jeg kan ikke leve på vand og musik.
Paul? Du er nummer to efter pausen.
Skal det være i år?
Går det?
min mand er en ægte karl han er sej og muskuløs
jeg ser døden i øjnene når jeg møder hans fyrige blik
han tør det, som ingen vover han slår mig fra sans og samling
han slår mig i plankerne ja, jeg ser alt i gult og blåt
- Far. - Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, Paul!
Kan du se os i spejlet?
Vent her...
i hans favn falder jeg i trance
Mine damer og herrer! Den smukke løvinde.
Den farlige Anita Marcelle!
Mor?
Åh, han er vågen.
Har De tabt noget?
Jeg vil skåle for Paul.
Den tålmodige vinder altid. Jeg kan kun sige: Bravo maestro!
Maestro!
- Spiller du noget? - En lille sonate.
- En sonate. - En sonate!
Det var en bærende væg.
Det kan måske trøste dig, at din fars ven...
- Ham, der gjorde arbejdet. - Han fik fem års fængsel.
Det gjorde han.
Sort arbejde.
Det trøster dig ikke.
Er du gal på os?
Det er leddene.
Det er alvorligt.
Han kan aldrig spille mere.
- Det er lige meget. - Det gør ingenting. Gør det vel?
I tager det godt.
I får et antiinflammatorisk middel.
Vil I vide, hvor dyrene er?
Jeg er holdt op. Jeg udstopper ikke dyr længere.
Mine forældre havde ret. Jeg duer kun til at være læge.
Er det dig? Jeg troede, det var hende den gale.
Vil du se den?
Du skulle have set alt det rod. Du ville ikke have troet det.
Hun er heldigvis væk.
Det var kræften, som tog Mme Proust.
Jeg ved ikke, hvor hun er, men hendes nye naboer skal passe på.
De stakler.
Ja... hun var en pestilens.
- Åh, hun har babyen med. - Må vi ikke se hende?
- Hvor er hun smuk. - Hun er slank som sin mor.
- Se hænderne. - Cellohænder.
- Hun bliver nok musiker. - Eller danserinde.
- Rejser I i dag? - Vi vil se billederne.
- Jeg har altid drømt om Honolulu. - Rejser I direkte derned?
Nej, vi tager en omvej før ukulelefestivalen.
Paul? Hun prøver at tale. Er det ikke lidt tidligt?
Nej, prøv at se... Paul?
Hun prøver at sige "far".
- Far. - Far.
Rikke Schultz www.btistudios.com
Kom dog, og hjælp os.
- Sådan der. - Ingen problemer.
- Kirsebærrene klarede sig heldigvis. - Genialt.